Les+tres+reixes

[[image:barres.jpg align="center"]]Conte de les tres reixes
El jove deixeble d’un filòsof arriba a casa d’aquest i li diu: –Escolta, mestre, un amic teu ha estat malparlant de tu amb malvolença... –Espera! –l’interromp el filòsof–, ja has fet passar per les tres reixes allò que vols contar-me? –Les tres reixes? –Sí. La primera és la veritat. Estàs segur que allò que vols dir-me és absolutament cert? –No. Ho vaig sentir comentar a uns veïns. –Almenys ho deus haver fet passar per la segona reixa, que és la bondat. Això que desitges dir-me, és bo per a algú? –No, en realitat no ho és. Al contrari. –Ah, vaja! L’última reixa és la necessitat. És necessari fer-me saber això que tant t’inquieta? –Si et dic la veritat, no. –Aleshores...

Aquest conte el replega [|Angélica Sátiro]per fer-nos pensar en diverses qüestions:
 * 1) El mestre condueix el procés reflexiu del jove deixeble per mitjà de preguntes i deixa que la conclusió siga seua. Li dóna, doncs, l'oportunitat d'aprendre.
 * 2) El mestre proposa criteris perquè el jove puga reflexionar sobre el valor (la bondat), la validesa (la veritat) i la importància (la necessitat) del que vol parlar. En fer així, el mestre ajuda que el seu jove deixeble desenvolupe el seu pensament crític i acurat. La pròxima vegada, el deixeble intentarà avaluar el que ha de dir i es farà més rigorós usant la paraula.