El+dia+que+van+intentar+matar

EL DIA QUE VAN INTENTAR MATAR L'AMOR
(**Clica ací per a escoltar l'enregistrament del conte**)

Tots els sentiments negres del món i els desitjos més perversos del cor humà van arribar a aquesta reunió amb curiositat de saber com era el propòsit. Quan van estar tots parlà l'**Odi** i va dir: “els he reunit aquí a tots perquè desitge amb totes les meues forces matar a algú". Els assistents no es van estranyar molt ja que era l'Odi qui estava parlant i ell sempre vol matar a algú. No obstant això tots es preguntaven entre ells qui seria tan difícil de matar perquè l'Odi els necessités a tots. Vull que maten l'**Amor**", va dir. Molts van somriure malèvolament ja que més d'u li tenia ganes. El primer voluntari va ser el **Mal Caràcter**, qui va dir: Jo aniré, i els assegure que en un any l'Amor haurà mort, provocaré tal discòrdia i ràbia que no ho suportarà". Al cap d'un any es van reunir una altra vegada i a l'escoltar el report del Mal Caràcter van quedar tan decebuts. Ho sent, ho intentí tot però cada vegada que jo sembrava una discòrdia, l'Amor la superava i sortia endavant. Va ser llavors quan molt diligent es va oferir l'**Ambició** que presumint del seu poder va dir: En vista que El Mal Caràcter ha fracassat, aniré jo. Desviaré l'atenció de l'Amor cap al desig per la riquesa i pel poder. Això mai ho ignorarà. I va començar l'ambició l'atac cap a la seua víctima qui, efectivament va caure ferida però després de lluitar per sortir endavant va renunciar a tot desig desbordat de poder i va triomfar de nou. Furiós l'Odi, pel fracàs de l'Ambició envià la **Gelosia**, qui burletes i perversos inventaven tota classe d'ardits i situacions per a despistar l'amor i lastimarlo amb dubtes i sospites infundades.Però l'Amor confós va plorar, i va pensar, que no volia morir i amb valentia i fortalesa es va imposar sobre ells i els va vèncer. Any rere any, l'Odi va seguir en la seva lluita enviant a les seves més feridors companys, enviament a la Fredor, a l'egoisme, a la Cantaleta, La Indiferència, la Pobresa, La Malaltia i a molts altres que van fracassar sempre perquè quan l'Amor se sentia defallir prenia de nou força i tot ho superava. L'Odi convençut que l'Amor era invencible els va dir als altres: Gens que fer. L'Amor ha suportat tot, vam dur molts anys insistint i no ho assolim. De sobte d'un racó del saló s'aixeco un sentiment poc conegut i que vestia tot de negre i amb un barret gegant que queia sobre el seu rostre i no ho deixava veure, el seu aspecte era fúnebre com el de la mort: "Jo matés l'Amor", va dir amb seguretat. Tots es van preguntar qui era aquest que pretenia fer solament, el que cap havia pogut. L'Odi va dir, veu i fes-lo". Tan solament havia passat algun temps quan l'Odi va tornar a cridar a tots els dolents sentiments per a comunicar-los després de molt esperar per fi L'AMOR HAVIA MORT. Tots estaven feliços però sorpresos. Llavors el sentiment del barret negre va parlar: Aquí els lliuro l'Amor totalment mort i destrossat i sense dir més es va marxar. Espera " va dir l'Odi, en tan poc temps ho vas eliminar per complet, ho vas desesperar i no va fer el menor esforç per a viure. Qui ets?? El sentiment va aixecar per primera vegada el seu horrible rostre i va dir: SÓC LA RUTINA.

N. P. 3B
[|>>>GRAVACIÓ DEL CONTE]